Franz Janowitz
Franz Janowitz (28. července 1892, Poděbrady[1] – 4. listopadu 1917, Log pod Mangartom, Občina Bovec) byl rakouský a český německy píšící básník židovského původu, člen literárního uskupení Café Arco.
Franz Janowitz | |
---|---|
![]() Franz Janowitz na podzim 1914 | |
Narození | 28. července 1892 Poděbrady ![]() |
Úmrtí | 4. listopadu 1917 (ve věku 25 let) Log pod Mangartom (Občina Bovec) ![]() |
Povolání | spisovatel a básník |
Alma mater | Universität Leipzig Universität Wien |
Období | 1907–1917 |
Žánr | poezie |
Literární hnutí | moderna |
Významná díla | Auf der Erde |
Příbuzní | Otto Janowitz (1888–1965) Ella Janowitz (1889–?) Hans Janowitz (1890–1954) |
Vlivy | Otto Weininger, Karl Kraus, Arthur Schnitzler, Franz Werfel |
Vliv na | Willy Haas |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Život
editovatFranz Janowitz se narodil 28. července 1892 v Poděbradech jako nejmladší ze čtyř dětí Gustava Janowitze (1849–1923), podílníka v továrně na řepkový olej v Brandýse nad Labem, a Hermine, roz. Schükové (1866–1924), dcery advokáta z Červených Janovic.[2] Janowitzův otec byl původně pianistou, navštěvoval pražskou konzervatoř, již musel předčasně opustit poté, co onemocněl tuberkulózou. Od té doby žil na venkově, kde převzal rodinný podnik, který později rozšířil o filiálku v Poděbradech.[3]
Protože ve městě, kde tehdy žilo asi 3% Židů, nebyla vhodná škola s německým vyučovacím jazykem, začal Franz Janowitz v roce 1903 navštěvovat pražské německé gymnázium v ulici Na příkopě, kde již studoval jeho starší bratr Otto. Zde zprvu ohlásil češtinu jako svůj mateřský jazyk, o dva roky později už je však ve školních záznamech označen jako Němec.[4] V izolovaných a přeintelektualizovaných poměrech příznačných pro tuto generaci pražských německých Židů Janowitz brzy projevoval zájem o literaturu a humanitní vědy. V průběhu studia se stal součástí kruhu přátel kolem Willyho Haase, mezi které patřili také Franz Werfel, Paul Kornfeld, Ernst Popper, Ernst Deutsch a jeho starší bratr Hans Janowitz. Během roku 1907, kdy bylo Franzi Janowitzovi nanejvýš patnáct let, pracovali přátelé pod pravděpodobným Werfelovým vedením na společném projektu nedochovaného prozaického díla Balthasar Rabenschnabel.[5] Dalším projevem organizačních ambicí tohoto uskupení, jehož přirozeným zázemím byla „Čítárna a přednášková síň německých studentů“ (Lese- und Redehalle der deutschen Studenten in Prag), bylo navázání korespondence se dvěma důležitými postavami tehdejšího literárního života, Karlem Krausem a Else Lasker-Schülerovou, za účelem jejich pozvání do Prahy.[5]
Prvním známým dokladem o kontaktu bratrů Janowitzových s Karlem Krausem je dopis z 28. dubna 1910, jehož autorem je Otto. V květnu téhož roku Franz Janowitz Krausovi nabídl k otištění své básně. Bližší okolnosti jejich prvního osobního setkání v souvislosti s Krausovou přednáškou v Praze, která se konala 12. prosince 1910, však nejsou známy.[6] Nejpozději v roce 1910 se Janowitz (patrně Haasovým prostřednictvím) seznámil s Maxem Brodem, což vedlo k prohloubení jeho kontaktů se skupinou Café Arco a s právě založeným Sdružením Johanna Gottfrieda Herdera (Johann Gottfried Herder-Vereinigung). Po druhé Krausově pražské přednášce 15. března 1911, kterou spoluorganizoval, publikoval v časopise Pochodeň (Die Fackel) překlad českého článku z půlměsíčníku Novina, jenž o tomto večeru napsal F. X. Šalda.[7] V dubnu téhož roku vyšlo první číslo raně expresionistického časopisu Herder-Blätter[8] vydávaného stejnojmenným sdružením, v němž již tento literární adept, jehož talent Brod jasně rozpoznal, dostává prostor jako básník. V říjnu 1911 opustil Janowitz Prahu a na otcovo přání odešel do Lipska studovat chemii. Známou polemiku mezi Krausem a Brodem, ke které došlo ve stejné době, komentoval pouze ve své korespondenci s Willy Haasem.[9] V roce 1912 studium chemie přerušil a zapsal se ve Vídni na filosofii. Během tří semestrů v letech 1912–1915 zde navštěvoval přednášky z etiky, psychologie a dějin filosofie, svou disertační práci chtěl věnovat filosofii Otto Weiningera.[10][11] Již od léta roku 1912 Brod plánoval vydání ročenky Arkadia,[12] kde dvacetiletému Janowitzovi (daleko nejmladšímu ze všech autorů v ročence) otiskl blok čtrnácti básní. Vedle Brodovy Arkadie potom začal vyjednávat s nakladatelstvím Rowohlt (později Kurt Wolff Verlag) o publikaci své básnické sbírky, popř. prózy, ale tyto snahy stejně jako Janowitzovo studium přerušil jeho vstup do roční dobrovolné vojenské služby v říjnu 1913.[13]
Ještě týž den, kdy Rakousko-Uhersko vyhlásilo válku Srbsku, 28. července 1914, byl Janowitz mobilizován a 17. srpna spolu s ostatními odvelen na východní frontu. V listopadu tu onemocněl uplavicí a střídavě pobýval v pražském špitále a v Poděbradech.[14] Potom byl opět povolán jako velitel čety na tyrolskou alpskou frontu, kde se v letech 1915–1917 zúčastnil rakouské ofenzívy v Jižním Tyrolsku. Osudnou se mu stala tzv. 12. bitva na Soči, během níž byl 24. října 1917 při zteči na hoře Rombon zasažen dvěma kulkami do prsou. Franz Janowitz zemřel v polní nemocnici poblíž slovinské vesnice Mittel-Breth (dnešní Log pod Mangartom) 4. listopadu 1917.[15] Když Karl Kraus obdržel zprávu o jeho smrti, napsal Sidonii Nádherné: „Franz Janowitz, jeden ze světlých bodů mého života, vyhasl.“[16]
Literární dílo
editovatU řeky[17] Zpěv koníků zní z mokrých, rozespalých trav, od řeky štíhlý palach šumí beznadějně nad hrami vážek. Ó, proč zní ten neviděný stav, ty tkalče rubášů, tak strašlivě a stále stejně tušením, že pěn siný rubáš vlna oblékne mi? Na srdci mátu, dýchám mezí v květu sladký van, jejž letnicovou loukou jarní vítr z polí žene ke mně, jenž na řetězu času k zemi přivázán tak, jako pes k své zhnilé budce zavšivené, lomcuji řetězem a hvězdnou slávu zpívám zemi. |
Třebaže Janowitz nestihl za svůj krátký život připravit k vydání více než jednu sbírku básní (Na Zemi – Auf der Erde – 1919), byl básnickou osobností, kterou lze do jisté míry srovnávat např. s Georgem Traklem. Oproti Traklovi, depresivnímu melancholikovi, zahalenému stínem šílenství, však vyniká svou snovou radostností, jakkoliv i on pracuje s prvky temna, ohroženosti a propadlosti zkáze, které vidí a popisuje, aniž by se jim vydával. Ve své silné obraznosti, která se nebojí přemíry vizuálna, se rovněž přibližuje stylu Georga Heyma, ve srovnání s Heymovou poezií velkoměstských scenérií je ovšem spíše básníkem české venkovské krajiny.[18]
Janowitz se ve svém díle (včetně kratších próz a aforismů) ukazuje jako hledač Boha, který vzdálen svým židovským kořenům, podobně jako Werfel, hledá inspiraci v dualistické gnózi,[19] křesťanství a v nejrůznějších filosofických i literárních proudech.[20] V jeho lyrice se na jedné straně vyskytují veskrze tradiční prvky, jako jsou např. rétorické figury, konvenční metaforické obrazy nebo rým. V próze je pak možné vysledovat zřetelný vliv soudobých osobností, především Karla Krause, Arthura Schnitzlera či z dnešního pohledu kontroverzního vídeňského filosofa Otty Weiningera.[21] Na straně druhé ale Janowitz – v roli jakéhosi zprostředkovatele mezi Bohem a člověkem – nachází svůj zcela vlastní básnický tón, který se snaží navázáním na aktuální diskurzy doby proniknout skrze svět jevů do vyšších sfér ‚skutečného poznání‘. [22]
Bibliografie
editovat- Auf der Erde: Gedichte. München: Kurt Wolff Verlag, 1919. 89 s. Drugulin-Drucke; N.F. 6.
- Auf der Erde und andere Dichtungen: Werke, Briefe, Dokumente. Mit einem Anhang herausgegeben von Dieter Sudhoff. Innsbruck: Haymon-Verlag, 1992. 303 s. Brenner-Studien; Band 12. ISBN 3-85218-110-0.
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ Matriční záznam o narození a obřízce. www.badatelna.eu [online]. [cit. 2015-12-01]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-06-10.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz. Olomouc, 2012 [cit. 2015-09-08]. 325 s. Dissertation. Univerzita Palackého v Olomouci. Katedra germanistiky. Vedoucí práce Jörg Krappmann. s. 9. Dostupné online. (německy)
- ↑ SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer: putování opuštěnou literární krajinou. Překlad Veronika Dudková ... et al. 1. vyd. Praha: Triáda, 2001. 535 s. (Paprsek; sv. 6). ISBN 80-86138-28-3. Kapitola Oskar Baum, s. 434.
- ↑ BINDER, Hartmut. Entlarvung einer Chimäre: die deutsche Sprachinsel Prag. In: Maurice Godé; Jacques Le Rider; Françoise Mayer. Allemands, Juifs et Tchèques à Prague. Actes du colloque international de Montpellier 8–10 décembre 1994 = Deutsche, Juden und Tschechen in Prag 1890–1924. Montpellier: Montpellier Université, 1996. ISBN 2-84269-011-7. S. 206. (německy)
- ↑ a b CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 15.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 17.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 20–21.
- ↑ Herder-Blätter. 1911-1912, roč. 1-2, čís. 1–5. Dostupné online [cit. 2024-4-10]. (německy)
- ↑ SUDHOFF, Dieter. Franz Janowitz und Willy Haas: Fragmente einer Freundschaft. In: Mark H. Gelber. Von Franzos zu Canetti : jüdische Autoren aus Österreich ; neue Studien. Tübingen: Niemeyer, 1996. Dostupné online. ISBN 3-484-65114-8. S. 73–74. (omezený přístup) (německy)
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 23, 228.
- ↑ SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer: putování opuštěnou literární krajinou, s. 434.
- ↑ Arkadia : ein Jahrbuch für Dichtkunst. Příprava vydání Max Brod. Leipzig: Kurt Wolff, 1913. 241 s. Dostupné online. (německy)
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 44.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 45.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 47–49.
- ↑ SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer: putování opuštěnou literární krajinou, s. 435.
- ↑ Český překlad básně ‚Am Fluss‘ (Archy. Č. 57, Stará Říše na Moravě: Marta Florianová, 1940).
- ↑ SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer: putování opuštěnou literární krajinou, s. 433–434.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Rezeption der Gnosis in der literarischen Moderne: Am Beispiel von Franz Janowitz. Brücken: germanistisches Jahrbuch Tschechien - Slowakei 2010. Neue Folge 18. 2010, čís. 1–2, s. 139–155. ISSN 1803-456X. ISBN 978-80-7422-079-1. (německy)
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 136–212.
- ↑ CZMERO, Jaromír. Franz Janowitz als geistiger Nachfolger Otto Weiningers. Studia germanistica. 2009, čís. 4, s. 115–122. Dostupné online. ISSN 1803-408X. (německy)
- ↑ CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz, s. 323.
Literatura
editovat- ADLER, Jeremy. Franz Janowitz 1892–1917. In: Tim Cross. The lost voices of world war I. An international anthology of writers, poets & playwrights. London: Bloomsbury, 1988. ISBN 9780747542766. S. 109–111. (anglicky)
- CZMERO, Jaromír. Der bekannteste Unbekannte der Prager deutschen Literatur – Franz Janowitz. 1. vyd. Innsbruck: Studien Verlag, 2015. 306 s. ISBN 978-3-7065-5427-5. (německy)
- CZMERO, Jaromír. Der ‚unerschöpfte Tag‘ versus ‚All und Sterne‘: Dialektik der monistischdualistischen Erlösungsvisionen im Werk von Franz Janowitz. Olomouc, 2012 [cit. 2015-09-08]. 325 s. Dissertation. Univerzita Palackého v Olomouci. Katedra germanistiky. Vedoucí práce Jörg Krappmann. Dostupné online. (německy)
- CZMERO, Jaromír. Franz Janowitz als geistiger Nachfolger Otto Weiningers. Studia germanistica. 2009, čís. 4, s. 115–122. Dostupné online. ISSN 1803-408X. (německy)
- CZMERO, Jaromír. Rezeption der Gnosis in der literarischen Moderne: Am Beispiel von Franz Janowitz. Brücken: germanistisches Jahrbuch Tschechien - Slowakei 2010. Neue Folge 18. 2010, čís. 1–2, s. 139–155. ISSN 1803-456X. ISBN 978-80-7422-079-1. (německy)
- HAAS, Willy. Die literarische Welt: Erinnerungen. Frankfurt am Main: Fischer Taschenbuch, 1983. 315 s. ISBN 3-596-25607-0. (německy)
- HLAVÁČOVÁ, Jiřina. Franz Janowitz. Judaica Bohemiae. 1968, roč. 4, čís. 1–2, s. 119–137. ISSN 0022-5738. (německy)
- KRAUS, Karl. In memoriam Franz Janowitz. Die Fackel. 23. Mai 1918, roč. 20, Heft 474–483, s. 69–71. Dostupné online. (německy)
- SUDHOFF, Dieter. Der Dichter des Tages oder Die Last der Welt: Über Leben und Werk von Franz Janowitz. In: Klaus Amann; Armin A. Wallas. Expressionismus in Österreich : die Literatur und die Künste. Wien: Böhlau, 1994. ISBN 3-205-98196-0. S. 253–274. (německy)
- SUDHOFF, Dieter. Franz Janowitz und Willy Haas: Fragmente einer Freundschaft. In: Mark H. Gelber. Von Franzos zu Canetti : jüdische Autoren aus Österreich ; neue Studien. Tübingen: Niemeyer, 1996. Dostupné online. ISBN 3-484-65114-8. S. 59–90. (německy)
Související články
editovatExterní odkazy
editovat- MONKHOUSE, Penelope. Franz Janowitz 1892–1917 [online]. University of Leicester: English Association, 2015 [cit. 2015-09-08]. Dostupné online. (anglicky)